9:13. Poznámka.
Když jsem byl malý,
má matka mi zakazovala dívat se do slunce.
Takže jednou, bylo mi šest, jsem to udělal.
Lékaři si ani nebyli jistí, jestli budu vůbec kdy ještě vidět.
Měl jsem velký strach,
sám v té temnotě.
Nakonec,
světlo začalo pomalu pronikat pod obvazy
a znova jsem viděl.
Jenže uvnitř mně se něco změnilo.
Ten den jsem měl svou první migrénu.
Jenno, vrať se.
Maxi, Maxi, můžeme to ještě zkusit?
- Jenno. - Kolik je 322 krát 491?
158102. Je to tak?
Ano!
OK, 73 děleno 22?
3.318...18...18...
..18...18...18...18...
12:45. Měním svoje východiska.
Za prvé: matematika je jazykem přírody.
Za druhé: vše kolem nás
může být reprezentováno a chápáno pomocí čísel.
Za třetí: Když popíšete libovolný systém čísly , objeví se v nich zákonitosti.
Takže, všude v přírodě jde najít zákonitosti.
Důkazy:
Opakování epidemických nemocí;
přírůstky a úbytky v populacích karibu;
cykly slunečních skvrn;
vzestup a pokles hladiny Nilu.
A co třeba burza?
Vesmír čísel, která tvoří globální ekonomiku.
Milióny lidských rukou spojených prací, miliardy mozků.
Nezměrně rozsáhlý řetězec, tepoucí životem. Organismus.
Skutečný organismus.
Moje domněnka:
také na burze, lze nalézt systém...
Přímo přede mnou,
skrytý za čísly. Vždy tam byl.
12:50, tisknu return.
Haló.
Maximillian Cohen, prosím.
- Ano? - Ahoj, tady je Marcy Dawson.
Možná si na mě vzpomínáte. Jsem jednatelem prediktivní strategické firmy, Lancet-Percy...
Už jsem vám přece říkal... Omlouvám se, že jsem nezavolala,
ale myslím, že bychom se mohli sejít, zítra. Co třeba v jednu?
Maxi Ahoj, Devi.
Přinesla jsem ti nějaký bramborový placky. Aha.
Tvé vlasy! Nech toho?
Takhle nemůžeš ven. To je v pohodě.
Ukaž. Je to v pohodě.
Potřeboval bys ženskou. Už musim.
Tvoje placky.
Dík.
16:23. Výsledky.
Euklides předpovídá, že NTC zítra prolomí hranici 100.
Dobrá sázka. Jiné anomálie:
PRO NET se ustálí na 65 a 1/4,
tak vysoko ještě nebyl.
Můžu? Promiňte, típnu to.
Jmenuju se Lenny Meyer.
A vy jste?
Max.
Jak? Max? Max dál...?
Max Cohen. Cohen! Žid.
Jasný. Jsem taky Žid. Praktikujete víru?
Ne. Náboženství mě nezajímá.
Znáte Kabbalu? Ne.
Židovská mystika. Poslyšte, mám tu nějakou práci.
Chápu.
Ale zrovna teď prožíváme skutečně vzrušující okamžiky naší historie.
Právě teď je rozhodující moment.
Vážně? Jo. Je to velice vzrušující.
Měl jste někdy na sobě Tefillin? Znáte to?
Jo, vím, že to vypadá divně. Ale je to úžasná tradice.
Má to nesmírnou moc. Židé by se jí měli držet.
Mikve, dobré skutky. Ony nás očišťují.
Přibližují nás Bohu. Nechcete to zkusit?
Do háje. Jste v pořádku?
Prosím. Prosím, ať je to slabé.
17:55. Poznámka. Druhý útok za posledních 24 hodin.
Podáno 80 mg Promozinu HCI
a 6 mg Sumattrapanu ústně,
spolu s jedním miligramem Dihydroric-atamine-mezilayte
subkutánní injekcí.
- Ahoj. - Pan Cohen?
Tady je zase Marcy Dawson, od Lancet-Percy.
Zrovna jsem se dívala do svého rozpisu a můžu být v čínské čtvrti zítra ve tři.
Mohla bych se pro vás stavit.
Ta schůzka se nám oběma vyplatí. Vyhovuje vám to ve tři?
Odkud máte moji adresu? - Mám ji z Columbie.
Takže ve tři. Budu se těšit.
Moment...
Max.
Přestaň přemýšlet, Maxi.
Jenom vnímej. Použivej svůj cit.
Co si myslíš o Hamletovi? - Nedostal jsem se k němu.
Už je to měsíc. Vůbec sis nestačil odpočinout.
Jsem tak blízko.
Už jsi se seznámil s mou novou rybkou od mé neteře?
Dal jsem jí jméno Ikarus, po tobě můj odbojný studente.
Letíš příliš vysoko, spálíš se.
Když se na tebe dívám, vidím sebe před třiceti lety.
Můj nejnadanější student. Publikoval v 16, PhD ve 20.
Ale život není jen matematika, Maxi.
40 let jsem zkoušel hledat řád v rozvoji čísla pí.
A nic jsem nenašel. Ale přece jste něco našel.
Našel...
ale ne žádnou zákonitost.
Ne zákonitost.
11:22. Poznámka.
Od té doby, co přestal pracovat na pí, Robeson strašně uvadnul.
Nepostihl ho jen záchvat.
Přestal se zajímat.
Jak mohl přestat,
když už byl na dosah ruky zjištění toho, co pí vlastně představuje?
Jak mohl přestat věřit, že v něm je řád,
uspořádaný tvar , když už byl tak blízko?
Vidíme prostotu, kterou se vyznačuj kruh,
vidíme tu nesnesitelnou komplikovanost nekonečných čísel,
3.14 a tak dál do nekonečna.
# Are the stars out tonight?
# I don't mind if they're cloudy or bright
# For I only have eyes
# For you, dear
# I don't mind if we're in a... #
Nazdar, Maxi.
Lenny Meyer.
Típnu to.
Tak... co vlastně děláš?
Pracuju s počítači. Matematika.
Matematika? Co přesně?
Teorie čísel. Hodně výzkum.
Nepovídej. I já dělám s čísly.
Samozřejmě, ne tak jako ty. Má čísla jsou ukryta v Tóře. Úžasné!
Hebrejština je plná matematiky. Jsou to samá čísla.
Věděls to? Koukej.
Staří Židé měli hebrejštinu jako svoji číselnou soustavu.
Každé písmeno je nějaké číslo.
Hebrejské A, Alef, je 1. B, Bet, je 2.
Rozumíš? Sleduj, čísla jsou ve vzájemném vztahu.
Vezmi si hebrejské slovo pro otce, AB.
Alef, Bet.
1, 2 rovná se 3.
Slovo pro matku, Haim.
Alef, Mem.
1, 40 rovno 41 . Součet 3 a 41 je 44.
Souhlasí? Teď, hebrejsky dítě - matka,otec, dítě.
Yelev.
To je 10, 30 a 4.
44.
Tóra je vlastně dlouhá šňůra čísel.
Někteří tvrdí, že je v nich pro nás zpráva, zpráva poslaná od Boha.
Je to docela zajímavé.
A to ještě nic není, sleduj.
Rajská zahrada, Kadem.
Číselný přepis, 144.
Hodnota Stromu poznání, v zahradě.
Aat ha haim. 2, 33. 1, 44. 2, 33.
- Když vezmeš tyhle čísla... - To jsou Fibonacciho čísla.
Cože ...?
Je to vlastně, Fibonacciho posloupnost?
Fibonacci?
Fibonacci, italský matematik třináctého století.
Jestliže vydělíš číslo 144 číslem 233,
výsledek je blízko Thety. - Thety?
Theta. Řecké označení pro zlatý řez, zlatá spirála.
To jsem nevěděl.
Něco takového se dá najít i v přírodě?
Třeba květ slunečnice? Spirály jsou všude.
Vidím, že matika je za vším.
Maxi?
13:26. Měním svoje východiska.
Za prvé: matematika je jazykem přírody.
Za druhé: vše kolem nás může být reprezentováno a chápáno pomocí čísel.
Za třetí: Když popíšete libovolný systém čísly , objeví se v nich zákonitosti.
To znamená, že řád můžeme najít všude v přírodě.
A co burza?
Vesmír čísel tvořících globální ekonomiku.
Milióny lidských rukou spojených prací, miliardy mozků.
Nezměrně rozsáhlý řetězec, tepoucí životem. Organismus.
Skutečný organismus.
Moje hypotéza: na burze cenných papírů
je také systém, právě přede mnou,
hrající si s čísly. Vždycky to tak bylo.
10:18, tisknu return.
Max.
Co to ...?
Do prdele!
Aaargh!
10:28. Výsledky.
Blbost. Euklides předpovídá AAR na šest a půl.
AAR neklesl pod 40 za posledních 20 let.
Vysvětlení této odchylky: Lidská chyba.
11:11. Výsledky.
Doposud neúspěšné terapie:
Betablokátory, calcium channel blokátory, adrenalinové injekce,
koňské dávky ibuprofenu, steroidy,
trigger metastics, tvrdá cvičení, kofein,
akupunktura, marihuana,
percodan, midrin, tenormen, sanser, homeopatie...
Žádné výsledky.
Euklides havaroval.
Ztratil jsem všechna data, hardware. - Tvůj mainframe?
Shořel.
Co... Co se stalo?
Nejprve jsem dostal podivně nízké hodnoty,
pak to vychrlilo spoustu nějakých čísel.
Nic takového jsem ještě neviděl. A pak to shořelo.
- Počítač se odporoučel. - Máš ten výstup?
- Jaký výstup? - Ta čísla ...
- Zahodil jsem je. - Jaká čísla to byla?
Nevím, posloupnost číslic.
- Kolik jich bylo? - Nevím.
Kolik asi, 100, 1 ,000, 216? Kolik?
Něco kolem 200. Proč?
Ještě když jsem dělal do pí, měl jsem tam chyby.
Třeba to byla ta stejná jako kdysi u mě.
Už sis prohlédnul Archiméda?
Je to ten s tmavými skvrnkami.
Ale Archiméda ze Syrakus si přece pamatuješ? Ne?
Král požádal Archiméda, aby rozhodl, zda dar,
který dostal, je z ryzího zlata.
Nikdo tehdy nevěděl, jak na to.
Tato otázka velkého Řeka trýznila celé týdny.
Sužován nespavostí převalující se v posteli ve spánku,
dostane od své vyčerpané ženy, nucené sdílet lože
s tímto géniem,
radu, aby si dal lázeň, aby relaxoval.
Když vstoupil do kádě, všimnul si, že se hladina vody zvedla.
Výtlak - - způsob, jak určit objem,
a tedy i hustotu.
Váha ku objemu. A tak Archimédes vyřešil problém.
Vykřikne "Heuréka!" a je tak ohromený,
že běží nahý ulicemi ke královskému paláci
ohlásit svůj objev.
Jaké z toho plyne poučení?
Že průlom vždy přijde.
Špatně! Smysl příběhu je v jeho ženě.
Naslouchej své ženě a ona ti poskytne nadhled.
Čili potřebujes vysadit.
Musíš si také dát lázeň, jinak se nikam nedostaneš.
Nebude žádný řád, bude jen chaos.
Jdi domů, Maxi, a dopřej si lázeň.
Promiňte. Můžu si půjčit noviny?
Proboha.
Šest a půl.
Hej...
Hej!
Moje noviny, prosím.
Pan Cohen? Jsem tu právě včas! Zrovna jsem si říkala, že se tudy budete vracet domů.
Kdo jste. Marcy Dawson,z Lancet-Percy. Měli jsme se setkat.
Ale já nejsem ...
Je pro mě potěšením , že vás konečně potkávám.
Studovala jsem vaše práce... Promiňte.
Prosím nastupte si. Nemůžu.
Pane Cohene...
Ano!
Jenom jsem si něco zahodil. Netušil jsem, že to ještě bude potřebné.
Byl to jenom výstup. Ztratily se mi data.
Ou! Pardon. Maxi. Jak se vede? Lenny Meyer.
Kam jdeš? Tady nahoru.
Máš volných pět minut? Nechceš zkusit Tefillin?
Teď ne. Mám tu auto, svezli bychom se do školy.
Auto? Můj přítel Efraim.
Tak dobrá. Skvěle.
Když jsi se představil jako Max Cohen,
nedošlo mi, že jsi ten Max Cohen.
Tvoje práce je převratná. Inspirovala hodně z toho, co děláme.
Vážně? Ano, velmi.
Pouze s tím rozdílem, že my se nezabýváme trhy s cennými papíry.
Ukaž. Omotej si to kolem ruky.
My hledáme zákon v Tóře.
Jaký zákon? To nevíme.
Jediné co víme, měl by obsahovat 216 číslic.
OK, postav se prosím. 216?
Správně. Teď se ztiš a stoupni si.
216? Psst. Tohle patří na hlavu.
Podívej se na mě.
Tak a je to.
Teď se společně pomodlíme.
Opakuj po mně: Šma Jisrael.
Šma Jisrael. Dobře.
Adonai Eloihenu. Adonai Eloihenu.
Adonai Echod. Adenoi Echod.
Tak co se děje, Maxi?
Co znamená to 216, Sole?
Promiň?
Zajímal ses, jestli jsem viděl číslo s 216 číslicemi.
Ach ano. Ty myslíš ten omyl.
Setkal jsem se ním při výzkumu pí.
Jak setkal? Maxi, o co ti jde?
Mluvil jsem s jistými ortodoxními Židy.
Ortodoxní Židé?
Ano, chasidé, vousatí chlapíci.
Znám je.
Jednoho jsem potkal na kafi. Dělá taky do čísel.
Ale čísla bere z tóry.
Prozradil mi, že pátrají po číslu, které má 216 číslic.
Ale no tak, to je jenom náhoda.
Ale je tu ještě něco jiného.
Copak?
Vzpomínáš na ty podivné čísla z burzy?
Ty včerejší? Ale ano. Byly správné.
Přesně odpovídaly ,odpovídaly sestupné tendenci.
Něco se stalo.
Musí to souviset s tím číslem. V něm je klíč.
Max... Pojď se mnou.
Dávní Japonci považovali Go za
mikrokosmos.
I když je hrací deska ještě nezaplněná a vypadá jednoduše a uspořádaně,
možnosti hry jsou nedozírné.
Žádné dvě hry Go nejsou identické, stejně jako žádné dvě sněhové vločky.
Takže, Go ve skutečnosti reprezentuje
neuvěřitelně komplexní a chaotický vesmír.
A takový je i náš svět, Maxi.
Nemůžeme jej jednoduše posčítat matematikou.
Není tu žádný prostý vzorek.
Jenže jakmile hra více pokročí, možností ubyde.
Hra získá řád! Brzy se každý tah dá předvídat.
A?
Takže možná, i když si toho nejsme vědomi,
existuje nějaké pravidlo, které řídí každou hru Go.
Co když je stejný jako ten systém na burze?
Z Tóry? 216 číslic?
To je šílenství. - Nebo je to geniální nápad.
Já to číslo musím zjistit. Zadrž! Jseš mimo!
Vydechni si. Poslechni si sám sebe.
Zkoušíš spojit mou počítačovou chybu s vlastní domnělou chybou
a nějakými náboženskými žvásty!
Jestli to číslo chceš, tak si ho najdeš kdekoliv.
216 kroků z nároží směrem domů,
216 vteřin, kterých strávíš jízdou výtahem.
Jestli necháš svůj mozek něčím pobláznit,
budeš ty věci nalézat kdekoliv a vše ostatní budeš ignorovat.
320, 450, 22, prostě cokoliv.
Vybral sis 216 a to najdeš všude.
Protože Maxi,
v okamžiku, kdy odložíš vědeckou přesnost,
přestáváš být matematikem,
a stáváš se numerologem.
Pan Cohen?
Pane Cohene...
Jděte k četu! Proč mě pořád pronásledujete.
Nechci peníze. Chci jenom rozumět věcem ...
Takoví materialisti jako vy mě nezajímají!
Omlouváme se, velice se vám omlouváme.
Připouštím, že jsme na vás příliš tlačili.
Ale žádám vás o pouhých pět minut.
Přijměte toto na znamení naší dobré vůle - Nezajímají mne vaše peníze.
V tomto kufříku nejsou žádné peníze ani cennosti.
Křemík. Čip Ming Mecca.
Ming Mecca? Vždyť ho ani nestačili odtajnit.
Přesně tak. Jenomže Lancet-Percy má dlouhé prsty.
Nádhera, že ano?
Jistě si umíte udělat představu o jeho ceně.
A co vlastně vy ...?
Pane Cohene?
Jste v pořádku? - Ne.
je váme něco?
Hej!
Vstávej, chlape.
Coney lsland, vystupovat.
Utři si nos.
Jenna, vrať se! Jenno!
Jenna, vrať se zpátky.
- Farroukh? - No, to je Max, odvedle.
Max. Je všechno v pořádku?
Máš nějaký jód? - Pořezal ses?
Ne, jen jsem to chtěl kvůli mikroskopu.
Jo tak, věda. Honba za poznáním.
Vteřinku.
Překvapils mě. Čekala jsem Farroukha.
Tady to je.
Co budeš zkoumat? Bramboru?
Ne. Jen něco s počítačem. Díky.
Šalom. - Lenny, mluví s tebou Max Cohen.
Max! Co děláš?
Přemýšlel jsem o našem posledním rozhovoru.
- To je dobře. - Chtěl bych pomoct.
4:42. Nový důkaz.
Pythagoras.
Matematik, vůdce kultu. Atény, cca 500 př.Kr.
Jeho přesvědčení: svět se skládá z čísels.
Nějvětší přínos:
Zlatý řez.
Nejlépe znázornitelný geometricky jako zlatý obdélník.
Na pohled existuje dokonalá rovnováha
mezi jeho šířkou a délkou.
Když se povýší na čtverec, vznikne nový, menší zlatý obdělník,
se shodným poměrem.
Proces se může opakovat, čtverce se budou zmenšovat,
až do nekonečna.
11:18. Další důkaz.
da Vinci. Umělec, vynálezce, sochař, přírodovědec.
Itálie, 15. století.
Znovuobjevil dokonalost zlatého řezu
a popsal jej ve svých vrcholných dílech.
Proložením křivky vrcholy sousedních zlatých obdélníků,
dostanem mytickou zlatou zlatou spirálu.
Pythagoras miloval tento útvar, protože je nalézal v přírodě -
mušle
beraní rohy
víry, tornáda
otisky našich prstů, DNA,
dokonce i naše Mléčná dráha
9:22. Poznámka.
Když jsem byl malý,
má matka mi zakazovala dívat se do slunce.
Takže jsem to jednou udělal.
Jas byl zpočátku zaplavující,
stále jsem se díval, umínil jsem si nemrknout.
A pak se ten jas začal ztrácet.
Moje zorničky se stáhly na škvíry a vše se stalo viditelným.
Na moment jsem všemu rozuměl.
Nová hypotéza: jestliže jsme povstali ze spirály,
žijíce v ohromné spirále,
potom všechno co děláme, souvisí s tou spirálou.
10:15.
Poznámka.
Musím se přiznat, že jsem se dostal do ošemetné situace.
Ale jsem připraven přinést oběti.
Jsem ráda, že vás konečně...
Poslouchejte mě, co chcete od mě za ten čip?
Vy kluci od mašin... Myslím, že to víte.
Co když na nic nepřijdu? - I s tím počítáme.
Zaprvé, chci, abyste mě už nesledovali.
Jistě. Ještě něco?
Jsem uzavřený člověk. Takže pouze zaklepejte
a nechte kufřík ležet před dveřmi. Nechci vůbec s nikým mluvit.
Jak poznáme, jestli jste doma? - Zaklepu na dveře taky.
- Tóra. - Kávu.
Co to je?
Je to hebrejsky, znaky a čísla.
Myslím to 216. Co znamená?
Nevíme.
Jestli jej najdeš, možná to dáme dohromady.
Skutečně jsi schopný ho najít? - Jestli tam je, tak jej najdu.
Max.
Jenna.
- Můžem? - Teď ne!
Prosím?
Všechno nejlepší, Euklide.
18:30. Tisknu return.
18:33. Tisknu return.
Do hajzlu!
Jdi do prdele!
Ano, prosím?
Teď nemůže, nemá čas.
Strašně jsi křičel.
Kdo by to do vás řek, pane Cohene, že tu budete mít tolik zámků?
Are you OK?
Spakujte se a už ať jste pryč! Tady už nebudete!
- Už jsem si toho s váma vytrpěla dost. - Vypadněte!
Pojďme pryč.
Tak takhle ne! Vy půjdete pryč Cohene!.
Vypadněte!
Jsi v pořádku?
Ven!
Ty zmetku.
Devatenáct a půl.
Třicetdevět a jedna osmina.
šest a tři čtvrtě.
Sedm a jedna osmina.
Dvanáct a čtvrt.
Znám ty čísla.
Stále se zmenšují... dál...dál...
Lhals mi.
Takže to máš?
Posaď se.
Vzdal jsem to ještě před tím, než jsem ho stačil určit...
hádám, že při řešení určitých problémů se počítače zacyklí v nekonečné smyčce.
Což způsobí zhroucení, ale těsně před havárií
si počítač uvědomí svou přirozenost.
Počítač vycítí svou křemíkovou podstatu
a vydá ven svoje vnitřnosti.
Počítače získají vědomí?
V... V... jistém smyslu... myslím.
Zkoumání vzorku Euklida přivedlo k sebeuvědomění.
Zhroutil se a vydal to číslo. Vědomí je to číslo, že?
Ne, Maxi. Je to jenom otravná moucha.
- Musí to být něco víc. - Ne. Je to slepá ulička!
- Nic v ní není! - Je to cesta, Sole. Cesta.
Cesta, která vede k okraji propasti, řítíš se do záhuby.
- Potřebuješ se zastavit. - Měl jsi strach.
- Proto jsi s tím přestal. - Spálil jsem si prsty.
- No tak. - Může za to můj záchvat!
To je hovadina! Je to matematika, čísla, myšlenky.
Matematici by měli balancovat na hraně.
- Taks mě to učil. - Je to smrt!
Ty nemůžeš říkat, co to je.
Stáhl ses ke svému Go a knihám a zlatym rybkám.
Maxi, jdi domů.
- Nejsi o tom přesvědčený. - Jdi domů, odejdi...
Já to uvidím!
- Jdi pryč! - Já tomu porozumím.
Hej!
- Kdo tě poslal? - Já sám.
- Pro koho děláš? - Jsem student.
- Dej mi to. - Je to do školy.
Dejte mi pokoj.
- Marcy. Co se stalo? - Pojď se s námi projet, Max.
Nemůžu, mám práci.
Na něčem jsme se domluvili. Nasedni si.
- Už na mě nikdy nesahejte! - Maxi! Maxi!
- Pomoc! - Maxi.
- Nechte mě být! - Max, come here.
Maxi, kam to utíkáš? Stůj!
- Maxi! Do prdele! - Pomoc, pomoc!
Pomoc!
- Chytni ho! - Mám ho.
Pojď sem.
- Kam se schoval? - Je tamhle někde.
Maxi.
Nechte mě!
- Držím ho. - Pusťte mě!
- Pomoc!
- Zklidni se a zavři hubu. - Uklidni se.
Copak ti nikdo neříkal, že si nemáš hrát s ohněm?
Burza brzy zkrachuje.
Já za nic nemůžu. Já trh neřídím.
Dávej si pozor na to, kam odhazuješ svoje smetí.
Jak jste mohli...?
Dals nám špatné informace. Daří se ti předpovídat chování burzy.
Ale dostali jsme jenom část kódu.
A teď nám dej zbytek!
Vy hajzlové! Jak jste mohli být blbí?
Víš Maxi, asi jsi mě pořádně nepochopil.
Seru na tebe, jediné, co mě zajímá, je obsah tvojí zasrané hlavy!
Jestli nám nepomůžeš, tak si pomož sám, protože jinak si vyzkoušíme přírodní zákony.
Přežití nejsilnějšího a ten teď má v ruce bouchačku!
- Maxi! Poběž sem! - Lenny? Lenny!
- Hej! - Dělej, nastup si. Rychle!
Klid.
Hledali jsme tě.
- Co je? - Máš to číslo?
Tak máš to číslo?
Co se děje?
Co to děláte?
Nemám ho na čele. Je v mojí hlavě.
Tys sis ho zapamatoval? Dals jim ho?
- Komu? - Těm parchantům z Wall Street.
- Co je ti potom? - Odpověz.
Poslechni mě. Je to vážná věc.
Nechceme ti ublížit. Ale dal jsi jim ho?
Mají jenom fragment. Jeďte!
Sakra!
- Používají ho. - Co?
Drž hubu! Ty zbrklý blbečku!
- Jeďte! - Ne!
Maxi.
Jsi v bezpečí.
Jsem rabín Cohen. Cohen, jako ty.
Je mí líto toho, co ti provedl Lenny Přísně jsme jej pokárali.
To nejsou naše způsoby. Jsi v pořádku?
Jo..
Maxi, ty nám musíš poskytnout to číslo.
Co je to číslo?
Talmud nás učí, že všechno začalo před 2000 lety,
když Římané zbořili Druhý Chrám.
Co to je?
Maxi, porozumíš, pokud budeš poslouchat.
Římané také zahubili naše kněží, rod Cohanim.
S jejich smrtí se ztratilo naše největší tajemství.
Střed chrámu byl středobodem židovského života,
místo nejsvatější mezi svatými.
Byl to pozemský příbytek našeho Boha.
Jediného Boha.
Obsahoval Schránku úmluvy,
ve které bylo původních Deset přikázání, jež
od Boha obdržel Mojžíš.
Jediný člověk směl vstoupit do této svatyně
v jeden den v roce, nejsvatějšíe den - Jom Kippur.
O Dni smíření,
všechen lid Izraele vstoupil do Jeruzaléma,
aby sledoval Velekněze, Cohen Godula,
na jeho pouti do svatyně.
Pokud byl Velekněz čistý, vrátil se za chvíli zpět
a lidé mohli čekat úspěšný rok.
Což znamenalo, že jsme byli o rok blíže k příchodu Mesiáše.
Ale, pokud by byl nečistý, okamžitě by zahynul
a my bychom byli ztraceni.
Velekněz v oné svatyni musel provést jediný úkon.
Musel vyslovit slovo.
Ano?
To slovo bylo pravé Boží jméno.
A?
Jenom Cohanim znali toto pravé jméno,
mělo 216 písmen...
Snažíte se mi říct, že...
To číslo, které schovávám v hlavě je pravé Boží jméno.
Ano! Je to klíč ke Věku Mesiáše.
Přiblíží nás zpět k Rajské zahradě.
Když byl Chrám zničen, jak učí Talmud,
Velekněz vstoupil do plamenů.
Vzal klíč a vstoupil na střechu budovy,
nebesa se rozestoupila a vzala si klíč
ze služebníkovy natažené ruky.
Od té doby po tom klíči neustále pátráme.
A ty jsi jej možná nalezl.
To se stalo.
Spatřil jsem Boha.
Ne. Nejsi čistý. Nemůžeš spatřit Boha, dokud jsi nečistý.
Ne... Viděl jsem všechno.
Neviděl jsi nic, jenom přízrak. Je toho tolik, co nevíš.
Můžeme odemknout bránu a ukázat Bohu naši čistotu.
Vy nejste čistí. Jak byste mohli být? Já jsem to našel!
Za koho se považuješ? Nejsi nic, než Božím nástrojem !
Máš něco, co mělo patřit nám!
Dostal jsem to.
Je to ve mně. A proměňuje mě to.
Zabíjí tě to! Protože nejsi připravený to přijmout.
Je to jenom číslo.
Je mi jasné, že jste vyzkoušeli každé 216-timístné číslo.
Přeložili jste si je.
A všechny jste vyslovili. Že je to tak?
A co vám to dalo?
To číslo nic neznamená.
Jde o význam.
Syntax. Vazby, které jsou mezi číslicemi.
Nepochopili jste to
Protože to nebylo pro vás.
Patří mně!
Já mu porozuměl. A já ho uvidím Jsem vyvolený, rabbi.
17:13. Poznámka. Zrychluju se...
Jestli se budeš takhle dívat, oslepneš.
K čemu jsou oči bez mozku?
14:50.
15:10.
16:55.
10:35.
Konečně, začínám vidět.
Prosím?
Sol?
Byl jste přítel?
- Jak to myslíte? - Měl další záchvat.
Ne! Ne!
Ne!
Tři! Pět! Devět!
Deset! Osm! Šest! Pět! Dva!
Pět.
Osm.
Devět.
Sedm.
Ne, Maxi. Ne.
Šest.
Zůstaň se mnou, Maxi.
Maxi.
Ne!
Všechno je v pořádku.
17:22. Poznámka. Když jsem byl malý,
má matka mi zakázala dívat se do slunce.
Takže jednou, bylo mi šest, jsem to udělal.
Maxi, Maxi. Koukni se.
Je krásnej, viď?
Můžem to zkusit? Jo?
Třeba 255 krát 183?
Už to mám! Kolik to je?
Nevím. Kolik?
46,665. Vidíš?
A teď třeba 748 děleno 238?
Jaký je správný výsledek?